BOJITE LI SE MRAKA?
Ne opet.
Mrzim taj san!
O, da! -Izvrsno!
Onda? Što se dogodilo? -Ne znam.
Kako to misliš, ne znaš? -Ne znam. Smislit ću nešto za drugi put.
Neizvjestan kraj! Zakon!
A što ćemo večeras? Uskoro smo gotovi, a nismo čuli cijelu priču.
Ne smiješ sazvati sastanak bez pune priče, Eric.
Bolje to nego ništa. A ne vidim vas da uskačete.
Imam ja jednu. -Ajme, on govori! Tko je tebe probudio?
Pusti ga, Frank! Dugo nisi ispričao priču, Davide.
Da... Radio sam na ovoj. Spremna je. -Izvrsno!
Kreni, Dave!
Dajem na odobrenje Ponoćnom društvu priču pod naslovom...
Priča o zgrčenoj pandži.
Bila je večer prije Noći vještica. Noć smicalica.
Noć koju zovu... Noć nestašnosti.
Uzmi pjenu za brijanje. -Da, tiho.
Klinci, što to radite?
Nema šanse! -Ne budi papak, danas je Noć nestašnosti! -Da, no...
Idemo nekamo drugamo. -Što je? Bojiš se da će te vještica zgrabiti?
One ne postoje. -Idemo onda!
Kevin i Dougie bili su najbolji frendovi. No Kevin je bio odvažniji.
Uvijek je tražio pustolovinu. A te ju je Noći nestašnosti i našao.
Što radiš, tupavče? Može nas čuti! -Oprosti.
Mačji kašalj!
Hajde!
Jesi li pojeo večeru?
Možeš se barem praviti. Djed se pravio da se boji.
Dougie, Kevin je došao!
Pogledaj mu masku.
Super maska! -Ti si klošar! Klošar si svake godine!
Pa? Dobivam i iste slatkiše.
Hajde, idemo. -Budite oprezni i ne idite predaleko.
Čujem da su neki slatkiši ove godine otrovani! -Crkni!
Ovo postaje dosadno. Idemo doma. -Daj, tek smo počeli.
Hej! Idemo do gđe Clove. -Zar si poludio? Nakon sinoć?
Ne zna da smo bili mi. A imamo i maske. -Nitko ne ide k njoj.
Da. Možemo svima reći da smo jedini bili hrabri
ići k vještici na Noć vještica. -Zaboravi, idem ja.
Ili mogu reći da si se prepao i otrčao doma mamici.
Nema nikog, idemo. -Smiri se.
Da?
Psina ili slatkiš?
Psina...
Ili slatkiš.
Nisam mislila da će itko doći. Uđite! Hajde, hajde!
Jako mi je drago da je netko napokon došao.
Obožavam Noć vještica. Ali djeca nikad ne svraćaju.
Možda misle da mi je kuća ukleta.
Da vidim vaše maske...
Lijepo, jako lijepo!
Moramo proći još mnogo kuća, gospođo... -Znate što?
Zato što ste jedini došli posjetiti me na Noć vještica,
dat ću vam posebni slatkiš. Čekajte ovdje!
Vidiš? Nemamo se čega bojati. -Vaza! Nije ju ni počistila.
Imam nešto posebno za dva posebna dječaka.
Što je to? -Supova pandža.
Nije prava. Od drva je. Kažu da je začarana i tko god je ima,
dobit će tri želje. -Da?
Tri želje po glavi ili tri za obojicu? -Kevine!
Sigurno znači tri želje po glavi.
Hvala, gospođo, ali uzet ćemo slatkiše pa idemo doma. -Glupost!
Morate je uzeti. Ne prihvaćam odbijanje.
Evo ga... Samo još jedna stvar.
Pazite što želite.
Možda vam se i ostvari.
Pazite što želite, možda vam se i ostvari. Ma, molim te!
To je bilo zbilja čudno. -Ona je samo luda starica.
Tri želje? Baš! -Da? Ja želim da odemo doma i riješimo se maškara!
Što je bilo? -Pomaknula se.
Dougie, to je komad starog drva. Poput tvoje glave.
Idemo po još slatkiša?
Jesi li vidio kako nas je gledala? -Da.
Možda nam je odmjeravala mozgove za čarobnu juhu. -Baš.
Vidi, vidi! Maškare!
Imate slatkiše, klinci?
Slatkiši su vam loši, dobit ćete karijese!
Možda ih trebate dati nama. -Zaboravi!
Jesam li rekao da smiješ govoriti, balavče?
Što imaš? -Zaboravi, cijelu ih večer skupljam! -Daj ih, prljavče!
Nećeš poživjeti dovoljno dugo da ih pojedeš.
Pazi!
Idemo!
Kad ih ulovimo, gotovi su! -Da! -Da!
Ovo je bila zbilja jadna Noć vještica.
Što se ti žališ? Ostvarila ti se želja.
Više nema maškara. Idem ja doma!
Huligani su Dougieju ostvarili želju, riješio se maškara.
Slučajnost? Ili je to bila zgrčena pandža?
Ako misliš da je lažna, zašto si nervozan? -Oprosti, jeziva mi je.
Da? Pa, meni će dati nešto što želim od malih nogu.
Bosticka? -Danas je utrka i želim ga pobijediti na 600 metara.
Zaboravi! Njega nitko ne može pobijediti. -Sve dosad.
Netko ga mora poraziti.
Nemoj to učiniti!
Želim pobijediti Bosticka na 600 m.
Pomaknula se! -Rekao sam ti da je živa!
Ako mi pomogne da pobijedim Bosticka,
briga me i da skoči i počne mi kopati nos.
Idemo! Trkači na položaje! Finale na 600 m! Hajde, idemo!
Pokret!
Misli da je tako dobar...
I jest. -Vidjet ćemo.
Hajde, Kevine!
Trkači, na položaje! Idemo, hajde! Brže! Na crtu!
Sretno, Keve.
Idemo! -Da!
Jeste li spremni? Trkači, priprema! Pozor!
Hajde, trči! Hajde, Kevine, samo tako! Možeš ti to!
Trči! Hajde, Kevine!
Ne!
Uspio sam! Pobijedio sam ga! -Ne, slušaj! Bio je to pas!
Slušaj! Pas!
Jesi li dobro? -Boli me noga! Boli!
Reci g. Whiteu da zove hitnu. Opusti se, sinko, bit će dobro.
Je li dobro? -Ako slomljenu nogu nazivaš dobrim. -Boli!
Spotaknuo se, zar ne? To se događa. -Nije se samo spotaknuo.
Kriv je pas. Gdje je pas?
Svaki je potrošio po jednu želju.
I svaki se put dogodilo zlo da bi se želje ispunile. Super.
Hej, ja bih zaželio milijun dolara i riskirao.
Što se dogodilo? -Te su večeri Dougiejevi starci otišli na večeru.
Kevin je došao do njega. I donio je nešto sa sobom.
Zlatnu medalju koju je osvojio.
Bostick je slomio nogu! To si zaželio i ostvarilo se.
Bila je nezgoda. -Gđa Clove je rekla da pazimo što želimo.
Dougie, smiri se! Ništa se čarobno ne događa. -Da?
A tipovi koji su nas htjeli prebiti? Odakle su se stvorili? -Ajme...
Da je djed ovdje, znao bi što učiniti. -Dougie, dosta!
Što da starci saznaju što je bilo? Ili gđa Clove? U kaznu ću do smrti!
Neće saznati, gotovo je! -Odnesimo je gđi Clove i ispričajmo se.
Tad mogu reći starcima da sam učinio pravu stvar. -Zaboravi!
Nećemo nikomu ništa reći! -Ali moji starci... -Starci, starci...
Poželim da ih nemaš!
Pomaknula se, zar ne? -Ne, samo... -Poželio si! -Nisam!
Poželio si da nemam starce! -Da, ali...
Nemoj se javiti.
Halo? -Je li to Douglas Freeman? -Da.
Ovdje poručnik Crothers iz policije. Imam loše vijesti, sinko.
Roditelji su ti doživjeli prometnu nesreću.
Odveli su ih u bolnicu, ali bojim se... -Ne!
Tko je to bio? -Mama i tata doživjeli su nesreću! To si zaželio!
Nema šanse! -Ima! Zaželio si!
Ti zaželi da su dobro! -Da! Ne!
Kad god zaželimo, dogodi se nešto loše. -Onda učini nešto!
Želio bih da je djed ovdje, on bi znao što činiti.
Dougie, djed ti je mrtav. Ne misliš valjda...
To je njegov auto! To je on! -Ne! Ne želim susresti duha!
Moramo poželjeti da nestane! -Ne!
Gdje je? -Nemoj! -Želim... -Želje su loše!
Dougie, mrtav je! Možda je kostur ili trune!
Miči se!
Ostala mi je jedna želja i ne želim susresti duha!
Ne možeš! To je kriva želja!
Pusti me!
Čovječe!
Poželi da nestane! -Ne. Poželjet ću ono što smo trebali na početku.
Žao nam je što smo razbili vazu gđe Clove, želimo da se to nije dogodilo.
Nemoj otvoriti. -Moram.
Oprosti, zaboravili smo ključeve.
Opet! Ako ih ja ne uzmem, neće nitko. Bok, Keve!
Dakle, dobro ste? Ništa se nije dogodilo?
Otišli smo do Morrisona! -Osim onog manijaka s kamionom
koji nas je zamalo izgurao. -Nije bilo tako dramatično.
Čemu to? -Drago mi je što vas vidim. -I nama je drago.
Čekajte, dečki! Idemo poharati hladnjak za sladoled.
Auto!
Nestao je.
Ne kužim. -Čekaj...
Kako se to dogodilo?
Provjeri džepove.
Medalja mi je nestala! Kamo? -Kod Bosticka je. -Što?
Osvojio ju je. On je pobijedio u utrci, kako je i trebao.
Auto s duhom nije postojao, a oni nas huligani nisu naganjali.
Kako to misliš? -Napokon sam zaželio pravu želju!
Ništa se nije dogodilo.
Jesi li siguran da auta nije bilo?
Što piše?
Psina ili slatkiš!
Čuli su samo zvuk vjetra kako puše kroz drveće.
Ili je to bilo cerekanje lukave vještice?
Svršetak.
Proglašavam ovaj sastanak Ponoćnog društva završenim.
Do idućeg puta... Ugodne snove!
K r a j
Obradio: Lemonzoo www.prijevodi-online.org